Livia Toboșaru, moașă, consultant lactație IBCLC și consultant baby-wearing, a oferit următoarele informații la evenimentul Qbebe, Școala Părinților Responsabili:
Mamele sunt făcute să alăpteze
Primul lucru pe care aș vrea să îl spun este că mamele au de multe ori teama că nu au lapte, fiind o credință împărtășită de multă lume și este unul dintre lucrurile care subminează alăptarea. Multe mame spun că speră să poată alăpta. Raportându-se la experiențele celor din jurul lor nu este și garantat că vor reuși. Vreau să spun de la început că noi, din punct de vedere fiziologic, suntem mamifere: naștem pui vii și îi hrănim cu lapte, produs de glanda mamară. Aceasta este norma noastră biologică. Și nu trebuie să ne raportăm la alăptare că sper să pot să fac asta, ci să ne gândim că suntem programate pentru lucrul acesta. Sânii sunt făcuți pentru alăptare și trebuie să îi gândim în acest context și să ne raportăm la corpul nostru cu încredere că el este făcut pentru asta. Că organismul nostru poate concepe bebelușul, poate să îl crească timp de 9 luni de zile fără ca noi să dozăm proteinele, fierul și mineralele. Nimic din ce face corpul nostru nu controlăm noi rațional și la fel se întâmplă și în alăptare.
Din acest motiv, Organizația Mondială a Sănătății recomandă alăptarea exclusivă la cerere timp de 6 luni. Înseamnă doar lapte matern, raportându-ne doar la situațiile în care bebelușul ia bine în greutate. În majoritatea cazurilor bebelușii pot fi alăptați exclusiv. Adică laptele matern este suficient. Până la 6 luni nu are nevoie de apă, nu are nevoie de ceai, de suc de fructe sau legume sau de alte alimente pentru laptele matern este perfect capabil să acopere toate nevoile nutriționale ale bebelușului, inclusiv foamea și setea. Bebelușul nu suge doar de foame sau doar de sete și alăptarea în sine nu reprezintă doar o cantiate de lapte ingerat sau digerat. Nu ne raportăm la bebeluș ca la un tub digestiv și ne gândim doar cât mănâncă în termen de cantități pentru că dacă îi dăm lapte praf știm exact ce cantitate mănâncă.
Alăptarea la cerere
Bebelușul poate suge de foame, de sete, pentru alte nevoi decât confort emoțional. Pentru orice disconfort pe care îl are el poate căuta să sugă. Poate face acest lucru și pentru că are dureri de burtică și este o să îl punem la sân ori de câte ori cere el. De aceea se numește alăptare la cerere. Nu așteptăm să plângă, plânsul este un semn tardiv de foame. De la primele semne de agitație îl punem la sân. Dacă era o nevoie care poate fi acoperită prin supt este foarte simplu că avem această unică soluție pentru mai multe probleme. Cu timpul ne vom da seama care este problema lui, dar la început nu este foarte clar de ce plânge. Cererea creează oferta. Dacă bebelușul este lăsat să sugă cât are el nevoie atunci sânul va produce această cantitate de lapte care este cerută de bebelușul care suge. Dacă nu îl alăptăm la cerere, sânul nu va ști că el are nevoie de mai mult. Din acest motiv, exact cum bebelușul și mama sunt în simbioză în burtică și corpul nostru trimite către bebeluș fără ca noi să controlăm cantități ceea ce fătul are nevoie. După ce se naște, prin alăptare exclusivă, îl lăsăm singur să ia ce are nevoie și este foarte important să avem încredere în corpul nostru că este capabil să facă acest lucru și în bebeluș că este capabil să își regleze singur oferta în funcție de cerere.
Alăptarea la nivel mondial
Despre alăptarea exclusivă vreau să precizez că în România un studiu puțin mai vechi, din 2011, al UNICEF, spune că rata alăptării exclusive ar fi în jur de 12.6%. Cred că în ultimii ani a mai crescut, asta și datorită faptului că prin evenimente, cursuri, consultanți în alăptare și mai mult interes pentru alăptare. De câțiva ani a început o perioadă de conștientizare a acestor lucruri și rata a mai crescut, dar în continuare nu este grozavă. Ca o comparație, în țările scandinave, care au cea mai mare rată a alăptării din lume, rata alăptării exclusive până la 6 luni variază între 80 și 90%. Ne aflăm efectiv la poli opuși în acest sens. De unde vin aceste diferențe? Din punct de vedere fiziologic suntem aceeași rasă, suntem pe același continent, avem un tip de alimentație similară. Dar există mamifere carnivore, ierbivore și omnivore. Nu contează ce mănâncăm, laptele nu se face din ceea ce mâncăm, laptele se face datorită unor mecanisme hormonale.
Ce diferă între noi și țările scandinave? Nivelul de informare și nivelul de sprijin. Educația și apoi sprijinul efectiv practic de care au parte părinții. Ajută ca la spital și apoi acasă să aveți parte de ajutor practic, efectiv, să nu puneți presiune pe voi că ați urmat un curs de alăptare și nu știți să alăptați. Nu este ca și cum puteți învăța să mergeți pe bicicletă fără bicicletă sau să învățați să conduceți fără mașină. Aveți nevoie de bebeluș ca să învățați să alăptați, bebelușul până să se nască nu a fost alăptat, deci va fi ceva nou și pentru el și atunci încercați să vă setați niște așteptări realiste. Informațiile sunt foarte importante, vă creează niște repere, dar aveți răbdare. Nu este posibil să vă iasă perfect din prima, oricând simțiți că nu faceți față cereți ajutorul (și acasă și în maternitate).
Cum apare lactația
Nu contează dacă beți sau nu ceai de alăptare, dacă mâncați carne sau nu, dacă mâncați sau nu fasole, sunt niște mituri și nu au nicio bază științifică. Mâncați liniștite ce vreți și ce aveți pentru că pe vremuri femeile alăptau mulți copii și nu țineau vreun regim special. Este important să aveți încredere că în momentul în care nașteți deja există o secreție lactată instalată din timpul sarcinii. Glanda mamară trece prin niște modificări pentru că atunci când mama rămâne însărcinată se secretă mai multă prolactină în corpul ei datorită prezenței sarcinii în uter. Noi în mod normal, deși avem glandă mamară nu avem lactație în afara contextului unei sarcini. Din acest motiv abia în sarcină corpul începe să se pregătească pentru alăptare. Sub influența secreției de prolactină glanda începe să se dezvolte în prima parte a sarcinii. Printre primele modificări în sarcină sânii încep să crească, devin mai tensionați, mai sensibili și din a doua parte a sarcinii deja există o secreție lactată instalată, care poartă denumirea de colostru.
Colostrul este lapte, deși de multe ori este privit altfel de mame. Din a doua parte a sarcinii și în primele 2-3 zile după naștere laptele are această formă specială care este ca un concentrat, ca un sirop de lapte. Este foarte concentrat în anticorpi și principalul beneficiu este cel imunitar. Nu așteptăm să vină laptele așa cum așteptăm să vină ploaia, ca o minune, ci avem încredere că avem lapte. Chiar și mamele care nasc prematur au lactația instalată după 16-18 săptămâni de sarcină. Avem încredere că avem lapte și punem copilul la sân fără nicio grijă, fără teamă că nu are ce să sugă.
Colostrul așa arată la început, este redus cantitativ. E important să avem încredere că dacă bebelușul ajunge la sân repede și des, prin suptul lui stimulează și mai mult secreția de prolactină. Când bebe este atașat de sân și trage se transmite un impuls nervos la hipofiză – glanda care secretă prolactină. Deci există prolactină mărită oricum datorită sarcinii și apoi când ajunge la sân stimulează și mai mult secreția. Noi putem face ceva ca să creștem această secreție. De altfel, nu este nevoie să avem în prima zi cantități uriașe de lapte pentru că bebelușul la început are capacitatea stomacului destul de mică, de aproximativ 5 ml, aproximativ cât o cireașă. Prima lui grijă când se naște nu este să își umple burtica cu mult lapte, ci să fie în continuare în contact cu mama.
Adaptarea bebelușului la mediul extrauterin implică alăptare
Pentru bebeluș corpul mamei lui este universul lui, este lumea lui timp de 9 luni de zile și trecerea de la mediul intrauterin la cel extrauterin este o schimbare foarte mare. El se simte liniștit dacă este acasă, casa fiind corpul mamei lui. Dacă imediat ce se naște este pus piele pe piele în contact cu mama, deși este o schimbare foarte mare, se simte în siguranță, se calmează, își reglează temperatura corpului, bătăile inimii, respirația și stimulează și lactația. Atunci când bebelușul ajunge la sân repede și des lactația mamei este stimulată, încât aceasta crește de la zi la zi. Există un proces hormonal care face ca oricum lactația mamei să crească datorită scăderii nivelului de progesteron după naștere, dar noi putem ajuta acest proces punând bebelușul să sugă și în felul acesta, pe măsură ce bebelușul suge și stimulează lactația stomacul lui se mărește după cum el suge mai mult și primește mai mult lapte din sân.
Avem încredere că dacă bebelușul aterizează la sân în primele zile, așa cum ar trebui, are ce să facă acolo, nu este doar un răsfăț sau nu este ceva opțional. De asemenea, dacă din diverse motive bebelușul nu poate ajunge la sân repede și des este important să suplinim această absență a sa prin muls. Este important să rețineți, de exemplu, pentru bebelușii prematuri care ajung rar sau bebelușii care sunt icterici și nu sug eficient. Este nevoie ca în astfel de cazuri să ne folosim de mult, manual sau cu pompa pentru a transmite hipofizei semnalul că sânul trebuie să facă lapte pentru un bebeluș pentru că altfel corpul nu înțelege că are de hrănit dacă sânul nu este stimulat.
Sunt situații în care pompa de muls poate fi de ajutor și cât de des ar trebui să ne mulgem. Dacă nu avem bebelușul cu noi ar trebui să ne mulgem la 2-3 ore, exact cum ar suge un bebeluș la cerere. Dacă ar suge la cerere probabil ar face-o și mai des, dar măcar la 2-3 ore să o facem pentru a transmite corpului că trebuie să facă lapte, chiar dacă ne mulgem în gol. Dar e important să mulgem 10-15 minute fiecare sân, ca și cum ar fi un bebeluș acolo care stimulează. Pentru partea de stimulare este important să ne mulgem dacă nu avem bebeluș care să sugă sau dacă avem bebeluș care suge 1-2 minutei după care adoarme cu sânul în gură nu putem să ne bazăm doar pe ce face el.
Atașarea la sân - cum se face corect
Încercăm să petrecem cât mai mult timp piele pe piele cu bebelușul, nu doar atunci la naștere în ora magică, ci chiar în primele zile, primele săptămâni este ceva care stimulează și secreția de prolactină și secreția de oxitocină, hormonul iubirii. Este bine și pentru bebeluș și pentru noi. Și în plus să alăptăm la cerere și dacă nu putem să facem asta să ne asigurăm că lactația este stimulată prin muls.
Este foarte important ca bebelușul să fie atașat bine la sân încă de la primele alăptări. Ce înseamnă un bebeluș bine atașat la sân? Este un bebeluș care deschide gura mare, ca un pește cu buzele răsfrânte și își umple gura de sân, mamelonul ajunge în spatele cerului gurii. În caz contrar, limba bebelușului seamănă cu cea a pisoilor și a vițeilor, cu limba jgheab pe dedesubt. Mobilitatea limbii este foarte importantă în alăptare. Limba va comprima mamelonul pe cerul gurii care este tare. Deci dacă nu prinde mult cu gurița este posibil să ne doară sau să ronțăie cu gingiile în loc să facă mișcarea peristaltică a limbii. Avem acest reflex de a suge doar atâta timp cât suntem alăptați. Pentru a favoriza acest tip de supt este bine ca bebelușul să ajungă repede și des la sân.
Cum diferențiem o atașare corectă de una incorectă? La cea incorectă bebelușul are gurița deschisă și nu prinde decât sfârcul în guriță. Când este atașat bine bebelușul are gurița larg deschisă și cuprinde nu doar mamelonul, ci cât mai mult din areolă sau dacă este mică. De ce vrem să atașăm bebelușul bine? Pentru că astfel evităm durerea și ragadele (rănile pe mameloane), poate drena sânul (să scoată laptele care a fost produs între timp) – eu privesc sânul ca pe o fabrică care produce în permanență. Dacă laptele rămâne în sân în lapte există o proteină inhibitoare care transmite impuls nervos la hipofiză că este prea mult lapte, nu este nevoie de el și asta face să scadă nivelul de prolactină. Deci mecanismul de feedback pozitiv este când bebelușul trage, suge, sânul este drenat constant, iar cel de feedback negativ este când rămâne lapte în sân, iar hipofiza înțelege că este necesar mai puțin lapte. De aceea vrem o atașare bună pentru că bebelușul poate drena sânul mai bine, poate suge și stimula mai eficient.
Sunt bebeluși care deschid gura mare și bebeluși care nu fac acest lucru și sunt unii care prind în maternitate biberonul, învață să se prindă de tetina lui și o ronțăie cu gingiile. Cum facem să îl ajutăm pe bebeluș să deschidă gurița? Bebelușii au o zonă de stimulare în jurul guriței. Dacă le punem degetul pe un obraz va întoarce capul după el. Ca să îl facem să deschidă gura mare putem să îi punem mamelonul deasupra buzei de sus, sub nas și va căsca gurița în sus. Sau putem să îl atingem peste buze de câteva ori. Tehnica funcționează, dar trebuie puțină răbdare și exercițiu pentru că ei sunt uneori mai rapizi și, până ne coordonăm toate mișcările, apucă să se mufeze mai puțin bine și chiar dacă nu iese bine din prima trebuie să repetați.
Este foarte important să puneți copilul la sân cât este încă calm. Dacă se trezește și vrea să mănânce, nu schimbați pampers, nu toaletați buricul pentru că în 5-10 minute îi scade glicemia și devine foarte nervos. Urmați și ascultați bebelușul pentru că este mult mai ușor. Aveți și răbdare cu voi pentru că nu o să iasă perfect din prima, iar dacă el este deja nervos de foame și își agită capul în toate direcțiile vă este greu să îl atașați bine. Poate să vi se spună în maternitate să schimbați pampersul și apoi să îl puneți la sân. Oricum bebelușii au scaun în timpul mesei sau imediat după masă. Puneți-l la sân și exersați. Dacă el apucă să se mufeze mai rapid decât apucați voi să vă coordonați puteți băga degetul pe la colțul guriței lui până când ventuza pe care a făcut-o pe sân prinde aer și puteți să îl detașați fără durere și repetați.
Recomandări pentru proaspete mămici
Ca și poziții este poziția leagăn încrucișat. Lumea cunoaște poziția clasică, ținem bebelușul pe braț și el se mufează cum poate. Nu este o problemă cu această poziție, este ok să alăptăm astfel dacă bebelușul se atașează bine. Dacă nu face acest lucru și are nevoie de ghidajul nostru ne ajută mai mult poziția în care este leagăn încrucișat sau poziția în care este în football hold sau minge de fotbal. Dacă în leagăn încrucișat îl ținem cu mâna dreaptă la sânul stâng în minge de fotbal îl ținem cu mâna dreaptă la sânul drept, doar că piciorușele lui se duc în spate. Sunt de ajutor pernele de alăptare, puteți folosi și o pernă de gravidă, important este să fie o pernă fermă. Dacă este prea mică mai puteți pune una sub ea ca bebelușul să ajungă cu gurița fix la nivelul mamelonului, să nu trebuiască să îi susțineți greutatea, să vă puteți concentra atenția pe atașare.
Urmăriți ca atașarea să fie bună, bebelușul să fie activ la sân, să sugă viguros, nu contează cât stă bebelușul la sân, ci contează ce face. Ce trebuie să facă el la sân? Să sugă ca să stimuleze și să înghită ca să se hrănească. Ascultați înghițiturile lui, cu cât îl auziți înghițind mai des, cu atât înseamnă că se hrănește mai bine. În primele zile, când lactația este mai scăzută nu o să îl auziți gâlgâind. Trebuie să vă ascuțiți puțin urechile și să știți că trebuie să fiți atenți la acest aspect.
Se recomandă alăptarea la cerere ceea ce presupune ca bebelușul să aibă minim 8 supturi în 24 de ore, poate să aibă și mai multe. Pentru că lactația crește de la o zi la alta, trebuie să se reflecte în ceea ce el elimină. Când mănâncă puțin face puțin caca puțin pipi. În prima zi de viață trebuie să aibă minim 1 scaun și 1 urină, în a doua zi de viață minim 2 scaune 2 urini, în a treia zi de viață minim 3 scaune 3 urini. Rămânem la minim 3 scaune în prima lună de viață și numărul de urini continuă să crească pentru că și lactația continuă să crească până la minim 6 urini în a șasea zi de viață. Din a șasea zi de viață trebuie să avem minim 8 mese, minim 6 urini și minim 3 scaune ca să ne asigurăm că bebelușul se hrănește suficient. Pentru că nu știi cu siguranță niciodată cât înghite din sân, dar putem ști cât elimină. Iar dacă elimină mult înseamnă că face din ce mănâncă, nu din altceva. Dacă face puține scaune și puține urini, cel mai probabil nu se hrănește suficient și se recomandă ca mama să se mulgă în plus și să îi dea lapte mult. Iar dacă nu are sau are foarte puțin este una din situațiile în care este nevoie și de lapte praf.
În plus, câștigul ponderal ar trebui să fie de minim 150 grame pe săptămână, dar nu înseamnă că este optim. Optim este 800 grame pe lună, indiferent cum este hrănit copilul. Pentru ca un copil să se dezvolte bine în ritmul în care are nevoie trebuie să ia în greutate minim 600 grame pe lună. Dacă este alăptat exclusiv poate să ia oricât peste 800 grame, dacă nu este alăptat exclusiv nu este în regulă să ia oricât pentru că lapte praf îi dăm doar atât cât are nevoie să ia suficient în greutate pentru că este un alt aliment și are alte riscuri pentru sănătatea lui pe termen lung.
Puteți urmări discursul complet aici:
![Studiile confirmă: tații joacă un rol esențial în susținerea procesului de alăptare](/public/uploads/articole/thumbs3/51107.jpg?v=1695128468)